ГРА-СТРАТЕГІЯ:

формуємо соціальний досвід дошкільнят

Гра-стратегія — сучасний ефективний засіб інтелектуального й емоційного розвитку дітей, їх соціалізації. Вона надає вихователям унікальну можливість спостерігати за процесом збагачення соціального досвіду вихованців, оцінити здатність кожної дитини до прийняття конструктивних рішень, самостійного і колективного вибору. Водночас організація цього виду гри вимагає від педагога великої майстерності, вдосконаленню якої сприяє поданий тренінг.

Мета. Підвищити професійну компетентність педагогів щодо шляхів формування соціального досвіду дітей. Ознайомити з сутністю та розвивальними можливостями гри-стратегії. Сприяти формуванню комунікативних здібностей, мотивації до самовдосконалення у професійній діяльності.

Хід тренінгу

Ведуча. Потреба суспільства в самостійній, творчій, ініціативній особистості визначає нові умови перебігу соціалізації, висуває підвищені вимоги до формування нових моделей поведінки, конструювання персональної системи цінностей. Сьогодні я пропоную вам практично ознайомитися з одним з ефективних шляхів формування соціального досвіду дошкільнят, що відповідає вимогам часу. Як ви гадаєте, з чого варто розпочати нашу співпрацю?

Вправа “Три слова про себе”

Ведуча. Щоб познайомитися ближче, пропоную кожному з вас назвати своє ім’я і сказати про себе три слова (будь-які). Наступний учасник (не обов’язково той, хто стоїть поруч) бере попереднього за руку, називає своє ім’я і слово, що пов’язує його із сусідом, і додає ще два слова про себе. Таким чином формується своєрідний ланцюжок взаємозв’язку.

Наприклад: Олена — активна, життєрадісна, організована... Світлана — теж життєрадісна, а ще відповідальна і сучасна.

Вправа “Прийняття правил”

Учасники визначають правила, яких дотримуватимуться під час взаємодії. Кожен може запропонувати власне правило, і якщо всі інші з ним погодяться, записати або намалювати його у вигляді певного знака на аркуші. Ведуча пропонує всім учасникам на знак згоди поставити підписи під прийнятими правилами.

Вправа “Скриня очікувань”

Ведуча. Ідучи на якийсь захід, ми завжди маємо певні сподівання. Ось перед вами порожня скриня. У мене вона асоціюється з надбаннями людини, з накопиченням і збереженням чогось цінного. Якщо ваші очікування справдяться, то наша скриня доверху наповниться новими знаннями та вміннями, які ви зможете забрати з собою.

Запишіть свої очікування на кольорових стіке- рах за таким принципом: зелений — “знаю” (які складові соціальної компетентності особистості мені відомі) — наклеюємо всередину скрині; жовтий стікер — “хочу дізнатися” — біля скрині; блакитний стікер — "враження” — заповнимо наприкінці заняття.

Міні-лекція “Гра-стратегія в роботі з дітьми”

Ведуча. Рівень сформованості соціальної компетентності дошкільняти — це результат його спілкування, взаємодії з дорослими та однолітками, власної активності. Важливу роль у цьому процесі відіграє гра як провідна діяльність дитини цього віку. Але не будь-яка гра, атака, в якій є можливість розв’язувати різні уявні життєві ситуації, здійснювати власний вибір і приймати рішення, брати на себе певну відповідальність, у якій є право на помилку та її виправлення. Саме такою є гра-стратегія.

Поняття “стратегія” походить з військової термінології й дослівно означає “мистецтво полководця”. Можливості використання гри-стратегії в роботі з дошкільнятами обґрунтувала та описала Н. Гавриш.

Стратегічна гра стає можливою лише за умови, що її учасники здатні передбачати можливі результати своїх рішень, знаходити нестандартні способи розв’язання проблеми, планувати послідовність дій, уміють визнавати помилки та вчасно виправляти їх. А отже, надає вихователям унікальну можливість спостерігати за процесом збагачення соціального досвіду дітей, їхніми ціннісними пріоритетами, особистісними проявами у непростих ситуаціях.

Гра-стратегія має всі структурні компоненти гри: задум, ігрові ролі, відповідний сюжет, ігрові дії, результат. У її основу покладено інтригу, реальну проблему, визначено загальну мету, для реалізації якої й необхідно об’єднати спільні зусилля, обговорюючи всі подальші кроки. У процесі гри вихователь кілька разів ускладнює завдання, “чинить перепони”, які діти мають подолати.

Варіантів сюжетів гри може бути безліч: “Здійснюємо покупки”, “Ми — бізнесмени”, “Будуємо дім”, “Подорожуємо”, “Відпустка на безлюдному острові”, “Організовуємо свято”, “Зустрічаємо гостей”, “Готуємо піцу”, “Працюємо на фермі”, “Доглядаємо малюків” тощо. До речі, певні сюжети можна запозичити із сучасних комп’ютерних ігор, які також є іграми-стратегіями.

Вправа “Асоціативний ряд”

Щоб краще зрозуміти визначення гри-стратегії, ведуча пропонує придумати слова-асоціації на кожну букву терміна. Наприклад.

С — співпраця Т — творчість Р — радість А — актуальність Т — таємниця, талант Е — емоції Г — гра

І — інтрига, імпровізація Я — яскравість, ясність

Вправа “Будуємо стратегію”

На смужках паперу записані етапи гри-стратегії. Учасники мають викласти їх у правильній послідовності.

Логіка побудови стратегії

Ознайомлення з заданою ситуацією.

Визначення загальної перспективи.

Спільне складання плану дій.

Обговорення очікуваних перешкод.

Безпосередні дії з реалізації планів у змінних умовах.

Обговорення результату, попереднє оцінювання дій.

Гра-стратегія - складна, багатопланова діяльність, яка передбачає не лише усвідомлення ігрового задуму, сюжетної лінії, а й певну послідовність спрямованих спільних дій усіх учасників, з якими треба домовлятися, об’єднувати зусилля, неодноразово робити особистий і колективний моральний та інтелектуальний вибір.

Гра-стратегія “Збираємося в гості до колег”

Ведуча. Вважаю, що найкраще можна зрозуміти складові гри-стратегії та її значущість, отримавши власний досвід. Тому пропоную всім стати учасниками цього дійства...

Уявіть, що колеги з Румунії запросили нас у гості для обміну досвідом. Чи хочете ви поїхати? Чому? Тож почнімо планувати поїздку. Що нам потрібно вирішити спочатку, а що потім: що взяти з собою в дорогу чи як ми будемо добиратися? (Відповіді учасників).

Мабуть, передусім краще визначитися з транспортом, щоб встигнути придбати квитки. Але тут виникає наступна проблема: щоб виїхати за кордон, потрібно мати закордонний паспорт і візу. Відповідно, спочатку, а що потім: необхідно зайнятися оформленням документів, а потім визначатися з транспортом.

У вас на столах є папір та кольорові олівці. Уявіть себе працівником відповідної служби та оформіть для себе закордонний паспорт і візу. (Учасники малюють “документи”).

Документи необхідні маємо, можемо обрати транспорт. Як ви гадаєте, як нам найкраще добиратися до Бухареста? (Пропозиції учасників. Обговорення всіх “за” і “проти” запропонованих видів транспорту).

Ну що ж, з транспортом ми визначилися. Час збиратися в дорогу. Кожен сам вибере, що йому необхідно взяти із собою, чи варто зробити це разом? Чому? (Відповіді учасників). Є речі індивідуальні, а є такі, які можна взяти для спільного користування, зменшивши таким чином кількість багажу.

Пропоную об’єднатися у три команди, і нехай кожна складе список необхідних, на думку її учасників, речей.

Учасники обговорюють та записують списки необхідних речей. (Коли подібна робота проводиться з дітьми, доцільно використовувати різноманітні предметні картинки або “записувати” пропозиції за допомогою певних знаків-символів).

Ведуча. Молодці. Однак є невеличка проблема. Речей досить багато, а місця у транспорті тільки на одну велику валізу. Нам необхідно залишити частину поклажі.

Учасники обговорюють, без чого взагалі неможливо обійтися, а що можна залишити, які подарунки доцільно взяти, щоб не займали багато місця, хто за які речі відповідатиме, чи будуть потрібні послуги перекладача.

Ведуча. Ось ми, нарешті, вирушаємо в бажану поїздку. По дорозі зробили зупинку в Сучаві. Вийшли на базар подивитися, що тут є цікавого. Ми вже зголодніли, тож варто вирішити, що і де будемо їсти. (Можна з’їсти бутерброди, якщо на них вистачило місця у валізі; можна підкріпитися в кафе, але це недешево; можна купити щось на базарі або в магазині, але для цього треба порозумітися

з іноземцями). Трохи відпочили, можемо їхати далі. Я вас вітаю — ми прибули до столиці Румунії, Бухареста. Тільки чомусь нас ніхто не зустрічає. Які наші дії? (Відповідіучасників). Ситуація ускладнюється: раптом ми виявили, що залишилися без грошей.

Учасники обговорюють ситуацію, висловлюють пропозиції щодо її розв’язання: подзвонити тим, хто запрошував (але наші телефони працюють у роумінгу); скористатися програмою навігатора в мобільному телефоні тощо.

Ведуча. Ось і довгоочікувана зустріч з колегами! Озираючись на пройдений шлях, чи хотіли б ви щось змінити у своєму виборі стосовно транспорту, переліку речей чи наших дій? Може, ви про щось шкодуєте? Чи вважаєте всі прийняті рішення доцільними?

Учасники висловлюють бажання виправити помилки або обґрунтовують правильність власного вибору.

Ведуча. Сьогодні я пропоную завершити гру, але за бажання ми зможемо продовжити її в інший час.

Запитання для обговорення

Які труднощі виникали у вас під час гри?

Чи важко було домовитися?

Чи вдалося вам відстояти власні пропозиції?

Які думки, ідеї з’явилися у вас під час гри?

Вправа на рефлексію "Потяг”

Ведуча. Щоб поділитися враженнями від нашого тренінгу, пропоную утворити два кола (внутрішнє — “потяг”, зовнішнє — “станції”). За сигналом “Увага. Потяг вирушає” “потяг” (тобто учасники, які стоять у внутрішньому колі) починає рухатися по колу. За сигналом “Потяг зупиняється” учасники припиняють рух. Кожен “пасажир” обговорює з тим, хто на “станції” (у зовнішньому колі), такі питання.

Запитання для обговорення

Що нам найбільше сподобалося?

Чого ми сьогодні навчилися?

Що залишилося незрозумілим або видалося складним?

Що почнемо використовувати у своїй роботі?

Підбиття підсумків

Ведуча. Дякую всім за активну роботу. У нас залишилася ще одна справа — заповнити блакитні стікери нашими враженнями і наклеїти їх на скриньку. Якщо ваші сподівання справдилися, свій жовтий стікер також закріпіть усередині скриньки.

До вже заповненої скриньки учасники, попередньо озвучивши, прикріплюють свої враження.